För någon vecka sedan såg jag en svensk kriminaldokumentär på TV. En av lagens utövare hette Zingmark i efternamn, och jag kunde inte låta bli att fundera: känner han till Spinnel-Anna?
Jag tror mig ha läst i någon artikel om Stormor i Dalom att ’tänk om denna prästfru hade vetat att hon en dag skulle bli samlingsnamn till en så stor släkt’. Själv började jag nu fundera på hur det fungerar tvärtom. Den smålandsbaserade Långarydssläkten, de finsk-svenska Sursillarna, Stormor, Bureätten och inte minst då Spinnel-Annas släkt, Zingmark. Hur många ättlingar till dessa ’klanbildare’ vet idag om sin legendariska ana? Vi som är släktforskare vet naturligtvis. Men de andra? Rabblar föräldrar pliktskyldigast upp anorna för sina nyfikna barn? Eller är det mormor eller farfar som får sätta sig i gungstolen och mässa ’det var en gång’…? Och hur ofta bryr sig barnen eller barnbarnen om att lägga det hela på minnet? Efter ett och annat ’oj’, glömmer de bort sedan?
Kanske är det rentav så att en del människor avstått från att släktforska för att ’det där är ju redan gjort’ av någon annan? Och visst, kanske är det inte så spännande att försöka komma igång med ’född-vigd-död’ när det redan blivit gjort. Men… det finns alltid sidospår att följa! Någon sidogren som krönikeförfattaren inte följde upp. Eller kanske faktiskt någon bror eller syster som missats i krönikan.
Det är ju därför en släktforskning aldrig blir färdig. Även om man följt sina anor så långt tillbaka all bokföring överhuvudaget existerar. Alltid finns det någon sidogren, någon gammal släktskröna eller någon torpargrund som förblivit anonym genom århundradena.
När jag själv började släktforska, skulle jag ha gapskrattat om någon påstått att jag tillhörde någon stor, utredd släkt. Numera vet jag att jag är lätt inbakad i Långarydssläkten, är Knös-ättling och hör till Ess-släkten från Flarken. Till slut kunde jag räkna in Bureätten bland anorna, och jag härstammar också från Klack i Grangärde. Lite har det allt blivit… men jag är inte släkt med Gustav Vasa eller Stormor. Inte än….
Men det kanske kommer. Jag får släktforska vidare!
Bilden: En stooor släktbok... Foto: författaren