Söndag 25 augusti kl. 14.00 – Brunkeberg och torget som försvann samt Almstriden 1971 – Historisk stadsvandring med Stella Fare, arkivarie, författare, Stockholmsguide och före detta stadsmiljöborgarråd. OBS! Fulltecknad!
Följ med på en historisk vandring i city. Vandringen tar sin början på Klara kyrkogård, den enda plats som är bevarad från tiden före rivningarna. Vi följer i spåren av Klaratunnelns förödelse och hör historien om Aftonbladet i kvarteret Svalan och parkeringshuset Elefanten som uppfördes på ruinerna av 1600-talspalats.
Vid Brunkebergstorg låg Folckers empirehus och stadens modernaste bostadshus med stockholms första vattenledning och med en glastäckt butikspassage, Dybeckska huset, Hotell Brunkeberg där Konstfack och Handelshögskolan hade sina första lokaler och dit Telegrafstyrelsen flyttade 1930, Hotel de la Croix, Gillet, Odeon-teatern (senare Knäppupps Ideon). Många kända politiker, konstnärer och företagare bodde och verkade vid torget. som Cajsa Warg, Lars Johan Hierta, Bellmans änka och Lars Magnus (LM) Ericsson.
Vandringen avslutas vid almarna i Kungsträdgården där stockholmarna 1971 gjorde uppror mot de politiska rivningsbeluten, räddade almarna och satte stopp för rivningarna.
Under ledning av det socialdemokratiska finansborgarrådet Hjalmar Mehr och partikollegan Helge Berglund, VD för SL politikerna beslutat att almarna skulle sågas ned. Beslutet hade överklagats men fastställts av Olof Palmes regering. Fällningen skulle ske natten till den 12 maj 1971. De tänkte att det inte skulle vara så mycket folk i Kungsträdgården vid den tiden på dygnet. Fällandet var tänkt att ske i hemlighet.
Motståndet mot fällningen började organiseras på hösten 1970 inom miljöorganisationen Alternativ Stad som hade förberett en telefonkedja för att snabbt kunna samla demonstranter (det här var långt före internet)
På kvällen den 11 maj 1971 kom larmet från Alternativ Stads insmugglade representant i parkförvaltningen att träden skulle fällas samma natt. Uppgiften bekräftades senare av en polisfru, och telefonkedjan drogs igång. Vid midnatt hade uppåt tvåtusen stockholmare samlats kring almarna. Situationen eskalerade när arbetare anlände till platsen med uppdrag att fälla almarna med motorsåg. Arbetarna eskorterades och skyddades av polis. Vid 3-tiden på natten inleddes sågningen och demonstranterna rusade fram till almarna, satte sig kring träden och några klättrade upp i träden, men några demonstranter skadades av polishundar och batonger. Sågningen avbröts av säkerhetsskäl efter bara några minuter, men fyra almar hade fått skador av sågarna, men ingen av dem hade hunnit fällas.
Redan följande dag, den 12 maj 1971, inleddes ett veckolångt firande, dag och natt, av almarnas räddning. Alternativ stad ordnade fram en scen med mikrofoner och högtalare och med Alternativ Stads Göran Folin som konferencier inleddes en dygnet-runt musikföreställning med frivilliga medverkande. Dit kom Kar de Mumma, Cornelis Vresvijk, Fred Åkerström, Povel Ramel och Fria Proteatern. Operakören sjöng från balkongen till Operan och under ledning av Kjerstin Dellert, "Låt Almarna leva". Vilhelm Moberg gick in på Operakällaren och beställde smörgåsar åt dem som vaktade almarna. Hundratusentals stockholmare kom till platsen. Musikgruppen Envoys spelade in låten "Almarna åt folket" och hundratusentals personer kom dit.
Efter en motion den 13 maj till kommunfullmäktige av bland andra Lennart Rydberg, Lars B Strand, Ruth Holmqvist och Curt Gille (alla från folkpartiet) meddelade de styrande politikerna den 13 juni att almarna skulle få stå kvar över sommaren och vintern. Det betydde i praktiken att almarna inte skulle fällas. Än idag står de kvar.
Almstriden visade att politiska beslut kunde ändras av folkets protester. En konsekvens av almstriden var att Stockholms stadsplanering ändrades. Man beslutade att inte riva lika mycket som innan. Man skulle inte heller bygga lika många trafikleder och parkeringsutrymmen. De rivna husen kom inte tillbaka, men utan almstriden kanske ännu fler hus hade rivits.
Stella har skrivit boken ”Brunkeberg och torget som försvann” om historien från 1400-talet fram till det city som blev byggt efter alla rivningar.
Vandringen tar ca 1,5 timmar.
Begränsat antal deltagare. Deltagaravgift 120 kr (medlem) 180 kr (ej medlem).
Anmälan senast torsdag den 22:a augusti till info@sssf83.se. OBS! Fulltecknad!
Betala till plusgirokonto 35 82 69-9 eller med swish till 123 574 3869.
Samling vid Klara Kyrka.
NÄR Söndag 25 augusti kl. 14:00 | |
VAR Klara Kyrka |
| KOSTNAD Avgift |
FÖR VEM Öppet för alla |
| KONTAKT info@sssf83.se |
| HEMSIDA |
BILAGOR |
Brunkebergstorg 1885_IsRY.jpg Brunkebergs Torg_wYnA.jpg Brunkebergs Hotell_UlN9.jpg Almstriden 1971 4_ReXS.jpg Fare Stella - Brunkeberg och torget som frsvann_HlLi.jpg |
Följ med på en historisk vandring i city. Vandringen tar sin början på Klara kyrkogård, den enda plats som är bevarad från tiden före rivningarna. Vi följer i spåren av Klaratunnelns förödelse och hör historien om Aftonbladet i kvarteret Svalan och parkeringshuset Elefanten som uppfördes på ruinerna av 1600-talspalats.
Vid Brunkebergstorg låg Folckers empirehus och stadens modernaste bostadshus med stockholms första vattenledning och med en glastäckt butikspassage, Dybeckska huset, Hotell Brunkeberg där Konstfack och Handelshögskolan hade sina första lokaler och dit Telegrafstyrelsen flyttade 1930, Hotel de la Croix, Gillet, Odeon-teatern (senare Knäppupps Ideon). Många kända politiker, konstnärer och företagare bodde och verkade vid torget. som Cajsa Warg, Lars Johan Hierta, Bellmans änka och Lars Magnus (LM) Ericsson.
Vandringen avslutas vid almarna i Kungsträdgården där stockholmarna 1971 gjorde uppror mot de politiska rivningsbeluten, räddade almarna och satte stopp för rivningarna.
Under ledning av det socialdemokratiska finansborgarrådet Hjalmar Mehr och partikollegan Helge Berglund, VD för SL politikerna beslutat att almarna skulle sågas ned. Beslutet hade överklagats men fastställts av Olof Palmes regering. Fällningen skulle ske natten till den 12 maj 1971. De tänkte att det inte skulle vara så mycket folk i Kungsträdgården vid den tiden på dygnet. Fällandet var tänkt att ske i hemlighet.
Motståndet mot fällningen började organiseras på hösten 1970 inom miljöorganisationen Alternativ Stad som hade förberett en telefonkedja för att snabbt kunna samla demonstranter (det här var långt före internet)
På kvällen den 11 maj 1971 kom larmet från Alternativ Stads insmugglade representant i parkförvaltningen att träden skulle fällas samma natt. Uppgiften bekräftades senare av en polisfru, och telefonkedjan drogs igång. Vid midnatt hade uppåt tvåtusen stockholmare samlats kring almarna. Situationen eskalerade när arbetare anlände till platsen med uppdrag att fälla almarna med motorsåg. Arbetarna eskorterades och skyddades av polis. Vid 3-tiden på natten inleddes sågningen och demonstranterna rusade fram till almarna, satte sig kring träden och några klättrade upp i träden, men några demonstranter skadades av polishundar och batonger. Sågningen avbröts av säkerhetsskäl efter bara några minuter, men fyra almar hade fått skador av sågarna, men ingen av dem hade hunnit fällas.
Redan följande dag, den 12 maj 1971, inleddes ett veckolångt firande, dag och natt, av almarnas räddning. Alternativ stad ordnade fram en scen med mikrofoner och högtalare och med Alternativ Stads Göran Folin som konferencier inleddes en dygnet-runt musikföreställning med frivilliga medverkande. Dit kom Kar de Mumma, Cornelis Vresvijk, Fred Åkerström, Povel Ramel och Fria Proteatern. Operakören sjöng från balkongen till Operan och under ledning av Kjerstin Dellert, "Låt Almarna leva". Vilhelm Moberg gick in på Operakällaren och beställde smörgåsar åt dem som vaktade almarna. Hundratusentals stockholmare kom till platsen. Musikgruppen Envoys spelade in låten "Almarna åt folket" och hundratusentals personer kom dit.
Efter en motion den 13 maj till kommunfullmäktige av bland andra Lennart Rydberg, Lars B Strand, Ruth Holmqvist och Curt Gille (alla från folkpartiet) meddelade de styrande politikerna den 13 juni att almarna skulle få stå kvar över sommaren och vintern. Det betydde i praktiken att almarna inte skulle fällas. Än idag står de kvar.
Almstriden visade att politiska beslut kunde ändras av folkets protester. En konsekvens av almstriden var att Stockholms stadsplanering ändrades. Man beslutade att inte riva lika mycket som innan. Man skulle inte heller bygga lika många trafikleder och parkeringsutrymmen. De rivna husen kom inte tillbaka, men utan almstriden kanske ännu fler hus hade rivits.
Stella har skrivit boken ”Brunkeberg och torget som försvann” om historien från 1400-talet fram till det city som blev byggt efter alla rivningar.
Vandringen tar ca 1,5 timmar.
Begränsat antal deltagare. Deltagaravgift 120 kr (medlem) 180 kr (ej medlem).
Anmälan senast torsdag den 22:a augusti till info@sssf83.se. OBS! Fulltecknad!
Betala till plusgirokonto 35 82 69-9 eller med swish till 123 574 3869.
Samling vid Klara Kyrka.